I middelalderen opstod en sport.
Lige populær hos adel og bønder -
- skønt kun riddere kunne deltage. Sporten var ridderturneringer.
For en af disse riddere, en ældre, tidligere mester -
- var det enden.
Men for hans væbner, William, var det blot begyndelsen.
Skal vi hjælpe ham?
Han må tilmeldes om to minutter. Ellers må han opgive.
Lån mig dem.
- Højre, venstre. - Tak.
- Død. - Hva'?
Tre-nul efter to lanser.
Falder Sir Ector ikke af sadlen, har vi vundet.
Han er død.
- Hvad mener du? - Hans livsgnist er smurt ind i lort.
Hans sjæl er væk, men stanken er tilbage. Forstået?
Nej, nej... Nej, han sover, væk ham!
Vi har sejren. Jeg har ikke spist i tre dage!
Det har ingen af os!
Vi må hente en præst. Nej, han er ikke død!
Vågn nu, kom så!
Kom så!
Forbandede idiot!
Roland...
Sir Ector må melde sig nu eller tabe kampen.
Han er på vej.
Jeg rider i hans sted.
Tag rustningen af ham. Jeg rider i hans sted.
Hold op, jeg rider i hans sted. Hjælp mig.
Hvad er dit navn, William?
William Thatcher, sig mig dit navn!
Det er ikke Sir William... grev, hertug eller Kong William.
Det er jeg klar over.
Kun adelsmænd må deltage!
En detalje. Det handler om mad. Vil du spise eller ej?
Finder de adelige ud af det, er fanden løs!
Så bed til, de ikke gør det.
Visiret. Vi kommer for sent.
Stillingen er tre lanser mod nul i Sir Ectors favør.
Lord Philip af Aragon, er De rede?
Sir Ector, er De rede?
- Rede? - Ja, jeg har dystet mod Sir Ector.
Som hans måltavle. Du måtte ikke ramme ham.
- Fri mig for detaljer. - Bliv siddende på hesten.
Han skal have 3 point, så han skal slå dig af hesten.
Jeg kender reglerne, Roland.
Jeg har ventet hele mit liv på dette øjeblik.
På at Sir Ector skulle skide sig ihjel?
- Ind i vuggen... - Ind i vuggen!
- William, lever du? - Vi vandt!
Væk! William, kan du høre mig?
- Vi vandt! - Han trækker vejret!
Sir Ector.
Sir Ector, tag hjelmen af.
Deres Nåde, det sidste stød trykkede hjelmen fast på hovedet.
Han siger, det sidste stød...
Sejrherren, Deres Nåde.
- 20. - Nej, 10.
- 15. - Top.
- Tak. - Selv tak.
15 sølvfloriner. 5 til William...
5 til Wat og 5 til Roland, som skal lige hjem til England.
Jeg skal lige på kroen. Åletærte, brieost -
- tansykager med pebermyntecreme.
- Vi kan gøre det. - Vi gjorde det og vandt.
Nej, vi kan gøre det her. Vi kan blive mestre.
Giv mig jeres mønter.
Giv mig nu jeres mønter.
En til dig.
Og en... til dig.
Så har vi 13 tilbage.
13 til træning og udstyr.
Der er turnering i Rouen om en måned, vi kan dele en større præmie.
Om en måned kan vi være på vej til ære og rigdom.
Eller ligge i en grøft med Sir Ector. Nej tak, jeg vil hjem.
Tansykager, kalveboller med dild. Jeg vil have min andel nu!
Vent! Du går den gale vej!
Du kan ikke engang dyste.
Man skal bare turde. Mod har jeg.
Og teknikken? Den har jeg en måned til at lære.
Og nævn en, der er bedre med sværdet.
- Til træning. - Du er ikke af adelig byrd.
Vi lyver. Hvordan mon adelsmændene blev adelige?
De tog titlen med sværspidsen. Jeg gør det med en lanse.
- En stump lanse? - Ja! Man kan ændre sin skæbne!
Jeg vil ikke leve resten af livet som ingenting.
Det er ingenting. Der ender æren.
Vi er sønner af bønder. Ære og rigdom er ikke for os!
Men en fuld mave, den drøm kan gå i opfyldelse!
Hvis I kan tage mønterne, så rejs til England og spis kage.
Hvis ikke, følger I med mig.
Se, penge betyder ingenting!
- Der kan du se, hvor sulten jeg er. - Fanden tage din mave, Wat!
Roland, jeg beder dig.
Med 13 sølvmønter kan 3 mænd ændre deres skæbne.
Tallet 13 bringer uheld. Jesus havde 13 til bords, og det endte galt.
Udmærket.
Vent her.
12, siger vi.
Kom så.
Du skulle nævne mad.
Jeg er med.
Roland?
- Gud elske dig, William. - Ja, ingen andre vil.
Uheldigt.
- Han bliver værre. - Ja.
Skift!
Skift.
Kan du se, hvor farligt det er?
Hurtigere... hurtigere, Roland. Brug nu benene!
- En forbier. - Du har gjort det snesevis af gange.
Det betyder vel, vi må gøre det igen.
Kom.
- Kom så, små heste. - Mul ham.
- Hurtigere, hold balancen! - Nej, langsommere, hold den lige.
Jeg fik den! Se, jeg fik den! Jeg fik...
Nu varer det ikke længe...
- Ja, bedre! - Godt!
Vi skal bruge et banner.
Vores emblem.
Jeg overvejede en føniks.
Hvorfor spilde penge på det? Vi har sir Ectors hvide kronhjort.
Nogen kunne genkende den.
Vi har brug for at genfødes, som en føniks, der rejser sig af asken.
En løve.
Liggende med rejst hoved.
Ja, men med højre forpote rejst.
- Hele vægten på venstre side. - Nej, vægten på højre side.
Nej, alle bruger løver.
Se? Føniksen.
Dens ende er dens begyndelse.
Ligesom hos mig.
Så kan du vælge, hvad du vil.
Vi er blot ydmyge tjenere.
En føniks som os tre, ikke kun mig.
Tre fønikser, så.
Vi siger tre.
Og den kan holde en løve i sine kløer.
Tænk engang...
- Det er min tur til at ride. - Nej, vi er ikke ved milmærket.
Og det er ikke klogt. Sæt en anden ridder ser min væbner ride.
Det giver jeg ikke en heksetand for! Det er min tur nu!
Ingen bør ride. Hesten er ikke, hvad han har været. Og vi har brug for ham.
Godt.
Godmorgen.
- Godmorgen. - Sir?
- Hvad laver De dog? - Trasker.
Trasker. At traske:
Den langsomme, deprimerede, men målrettede gang -
- hos en mand, som har mistet alt undtagen lysten til at holde ud.
Er De blevet udplyndret?
Interessant spørgsmål. Ja, men samtidig et rungende nej.
Det er snarere et slags ufrivilligt fattigdomsløfte.
Men trasken repræsenterer dog stolthed.
Stolthed, beslutsomhed og troen på Gud Den Almægtige.
Gode Gud, red mig fra mine...
...trængsler.
Hvem er De?
Lilium inter spinas. Liljen blandt tornene.
Geoffrey Chaucer af navn, forfatter er gavn.
Chaucer? Geoffrey Chaucer, forfatteren?
- En hvad? - En hvad? En forfatter.
Jeg skriver med blæk på pergament. For en penny skriver jeg alt.
Stævninger, dekreter, påbud, fuldmagter, adelsbreve...
Jeg skriver tilmed digte, hvis musen viser sig.
I har nok læst min bog "Hertugindens fortælling".
- Nå, den var også en allegori. - Det skal ikke ligge dig til last.
Sagde du adelsbrev?
Ja, det gjorde jeg.
Og De er, mine herrer?
Jeg er Sir Ulrich von Lichtenstein fra Gelderland.
Og dette er mine tro væbnere: Delves fra Dodgington.
Og... Fowlehurst fra Crewe.
Richard Løvehjerte, mig en fornøjelse.
Nej, Karl den Store, nej, Johannes Døberen!
Var Deres tunge, sir, eller mist den.
Se, det tror jeg på, Sir Ulrich.
Tak... Geoff.
Har De mere at sige, hr. Nøgen, eller kan vi gå videre?
- Skal I til turneringen? - Det er vejen til Rouen, ikke?
Ja, det er et spørgsmål. De begrænser feltet i Rouen.
Ædel byrd i fire generationer på begge sider af familien kræves.
Adelsbrev må kunne fremvises.
Hør her. Giv mig tøj, sko og giv mig for Guds skyld mad.
Lad mig ride den hest lidt, og du får dit adelsbrev.
- Adelsbrev. - Vi behøver ham.
- Lad mig klare det. - Vær nu flink.
Flink, flink...
Hvis du... forråder os -
- skal jeg vende vrangen ud på dig -
- til dine indvolde bliver udvolde!
Jeg skal vride... alle...
Smerter!
Mange smerter!
Turneringspladsen Rouen
Må jeg præsentere Sir Ulrich, hvis morfader var Shilhard von Rechberg -
- søn af hertug Guelph af Saksen, søn af Ghibellines, søn af Wendish.
- Wendish arvede... - Tak, herold.
Seks generationer er mere end nok. Vis mig adelsbrevene.
Vis, i hvilke discipliner Lord Ulrich skal deltage.
Han møder først Roger Lord Mortimer.
Mange tak.
Utroligt, du gjorde det jo, Chaucer!
Tak, jeg troede ikke på det.
Det var så lidt, William. Nu vil jeg se mig lidt omkring.
- Vær min herold og få del i præmien. - Top.
Men nu vil jeg tale med en mand om en hund.
Jeg gik mig ud fra Cheapside
for lykk en grant at søge
jeg gik langs floden Themsen
og hv or dog vandet stank
Der mødte jeg en fager mø
hun sagde hun hed Nell
Held og gæld rimer på Nell.
- Vil De tale med mig? - Tale!
Sir, mit køn udmærker sig ved sin tavshed.
De skal tale, om det så koster mine ører.
Godt, jeg ønsker ikke tavshed i mit liv.
Sig mig Deres navn.
- Ville De spørge, hvis jeg var grim? - Ja!
Jeg mener nej, jeg mener...
De skænder Guds hus!
Nå... nå!
- Sig mig Deres navn, kvinde. - Hvad vil De med det, Sir Jæger?
- Kald mig en ræv, det er jeg for Dem. - En ræv?
Det skal De være, til jeg kender Deres navn, skønne dame.
Han er smuk, må jeg indrømme.
Chokerer dette ikke Dem, mine damer?
Jo da, Deres Nåde. Jeg ler blot for at holde tårerne væk.
Skønhed er en forbandelse.
Bed til, at din skønhed falmer, så du bedre kan tjene Gud.
Det gør jeg, Deres Nåde. Hele tiden.
Hvorfor har du forbandet mig med dette ansigt, Gud?
Guds vilje har et formål, skønt vi ikke kan se det.
Hvor er den yndig!
Sir Ulrich von Lichtenstein -
- besejrer Roger Lord Mortimer med en lanse mod nul.
Rolig, ellers tror de, jeg aldrig har brudt en lanse før.
- Det er det jo også, William! - Sir Ulrich har brudt tusinder.
- Du skal i sværdringen nu. - Min rustning er løs.
Germaine.
Herre?
Hvad er det for et mærke?
Tre fønikser.
Ulrich von Lichtenstein. En hertug fra Gelderland.
Gelderland?
Et stykke øst for Rhinen, mener jeg.
- Lort, jeg kan ikke blokere et slag. - Vi kan ikke nå at ordne det.
Det var en fejl med to discipliner. Jeg når ikke at få vejret.
- Jeg trækker mig fra sværd. - Det er du bedst til.
Præmierne er større i dysten. Og prestigen.
Ulrich von Lichtenstein? Simon Stævningsmand.
De venter i sværdringen.
Jeg må holde Dem tilbage på Deres herolds vegne.
Du blev ikk e udplyndret, vel?
Jeg har et spilleproblem. Jeg kan ikke lade være.
Og disse mennesker... flår bogstavelig talt skjorten af en.
Hvad venter du, vi skal gøre?
Han lovede, at De, hans herre, ville betale os.
- Og hvem er så du? - Peter.
En ydmyg afladskræmmer og leverandør af religiøse relikvier.
- Hvor meget skylder han dig? - 10 guldfloriner.
Forbandede idiot!
- Smerter! Mange smerter! - Wat, slip ham!
Hvad ville I gøre ved ham, hvis jeg nægtede?
Vi ville, på Vorherres vegne -
- tage det fra hans kød, så han kan forstå -
- at hasard er en synd.
Hjælp mig. Vær nu rar, Will.
Vil De ikke nok hjælpe mig, Sir Ulrich?
Jeg lover, De ikke vil fortryde det.
Jeg har ikke pengene.
Slip ham og giv ham for Guds skyld hans tøj.
- Så får I Dem. - Top.
Du løj!
Ja, jeg løj, jeg er forfatter!
Jeg giver sandheden spillerum. Her er Ulrich von Lichtenstein!
For sent. Han er råbt op.
10 slag med sværd. Sir Ulrich forsvarer sig først.
- Lad være at lade ham ramme dig! - Hold kæft!
To træffere for Sir Walter Loring! Sir Ulrich angriber!
- Så er din tur! - Kom så!
Jeg har lært ham det!
Sir Ulrich vinder med fem træffere mod to!
Ja! Besku Lord Ulrich! Klippen, den hårde sten!
Som en vind fra Gelderland suser han forbi -
- blæst hid langt hjemmefra på jagt efter ære og berømmelse!
Vi vandrer i hans turbulens' have!
Ja!
- Du er mesteren! - I sværd!
- Er det ikke derfor, vi er her? Kom. - Vil I røre ved ham?
Vi skulle have gemt penge til smeden.
Jeg lover at betale senere...
Nej, penge!
- Undskyld... - Penge først, ingen løfter!
- Undskyld, sir? - Prøv beslagsmeden.
En kvinde?
Tiggere kan ikke være kræsne, Deres Nåde.
Tak.
- Undskyld... - Jeg arbejder ikke gratis.
Jeg kan ikke dyste i en hullet rustning.
Dit problem, ikke mit. Hver sveddråbe har sin pris.
Godt, de sagde også, jeg var dum at spørge.
- Hvem? - De andre våbensmede.
Kunne jeg ikke, fordi jeg er kvinde?
Nej, du var god til hestesko, men elendig til rustninger.
At du er kvinde blev slet ikke nævnt.
Kattekød, varm vin!
- Frue, jeg vil vinde titlen for Dem. - Nej, det vil jeg!
Må jeg præsentere grev Adhemar, vinder i Frankrig -
- og stormester i Saint-Emilion.
Alt det er glemt, jeg står over for kristenhedens smukkeste kvinde.
Kæmper De kun på skrømt, eller fører De også rigtig krig?
Jeg leder de frie tropper. Min hær er i Sydfrankrig i øjeblikket.
Geoff, der er mit hjertes dame.
- Du stiler for højt, William. - Jeg kender ingen andre måder.
- Koncentrer dig! - Hvad skal jeg sige til hende?
- Hvad synes De om turneringen? - Den er så abrupt.
- Og jeg forstår ikke reglerne. - Så skal jeg belære Dem.
En kamp består af tre lanser.
Et point gives for at bryde en lanse mellem liv og hals.
To point for at bryde den mod hjelmen. Det er svært.
Som regel glider lansen af på hjelmen og forbliver ubrudt.
Og tre point for at tvinge en rytter til jorden.
Og lykkes det, vinder man også hans hest.
Dør mænd i turneringer?
Lansernes spidser er stumpe.
Men naturligvis sker der ulykker.
Selv er jeg aldrig blevet stødt af sadlen.
Deres navn, frue. Jeg må vide det.
Sir Jæger, De fremturer.
Måske har engle ikke navne. Kun smukke ansigter.
- Og De er? - Jeg er... øh...
Har De glemt det, eller er Deres navn "Sir Øh"?
Ulrich von Lichtenstein fra Gelderland.
Det ville jeg også glemme, sikke en mundfuld.
- Deres rustning, sir. - Ja?
Så stilfuldt antik. De vil starte en ny mode, hvis De vinder.
Så kan min farfar bære sin offentligt igen.
Og et skjold... hvor snurrigt.
Nogle af disse fattige landriddere er ikke stort andet end bønder.
Anden søn af Sir Wallace Percival, tredje jarl af Warwick.
Mine herskaber -
- det er mig en ære at præsentere min lensherre, Sir Thomas Colville!
Du er god.
Du er vældig god.
Ærede herskaber...
...og alle andre her, som ikke sidder på en pude!
I dag... i dag -
- er I ligemænd!
I er alle lige velsignede -
- for jeg har stoltheden, æren, nej, fornøjelsen af -
- at præsentere for Dem en ridder faldet efter riddere!
En ridder, som kan føre sin familie tilbage til før Karl den Store!
Jeg mødte ham første gang på et bjerg nær Jerusalem -
- hvor han bad Gud om tilgivelse -
- for det saracenerblod, der var udgydt af hans sværd.
Han forbløffede mig igen i Italien, da han reddede -
- en faderløs skønhed fra at blive skændet af sin tyrkiske onkel!
I Grækenland -
- tilbragte han et år i tavshed.
Blot for bedre at forstå lyden...
...af en hvisken.
Så uden yderligere forskønnelser og mere ståhej -
- kommer her sjælefredssøgeren, italiensk jomfrudoms beskytter -
- håndhæveren af Vorherres vilje -
- i egen høje person, Sir Ulrich von Lichtenstein!
Tak... tak, jeg er her hele ugen.
- Det var anderledes. - Vi bør fejre vore forskelligheder.
Men nok ikke offentligt.
- Du... - Ja, mester Fowlehurst, jeg ved det.
- En god gang mul er på vej. - Ja... ja.
Jeg fangede deres opmærksomhed. Vind du nu deres hjerter.
- Det var rigtig godt. - Så hun det?
- Så hun mig? - Ja da.
- Så hun mig blive ramt? - Ja.
- Blev hun nervøs? - Hun var ved at dåne.
Colvilles teknik er perfekt. Jeg har aldrig set ham før.
Nej. Men denne Lichtenstein.
Teknikken rudimentær, ingen stil.
Men han er frygtløs.
Hvorfor frygtløs?
Splinter kan trænge ind i visirets åbning.
De fleste riddere løfter hagen i sidste øjeblik.
Man ser ikke modstanderen, men beskytter øjnene.
- Det gør denne Ulrich ikke. - Han holder blikket på målet.
En ægte jæger.
Sir Ulrich... jeg er færdig.
Men jeg har aldrig givet op før.
Jeg vil gerne have æren... i behold.
Uafgjort. Colville er skadet.
Colville trækker sig. Ulrich går videre.
Hvorfor gjorde Ulrich det ikke af med ham?
Han viser nåde.
Så viser han svaghed. Det er, hvad nåde er.
For sejrens skyld, William, sov nu.
Jeg kan ikke.
Kærligheden har givet mig vinger, så jeg må flyve.
Jeg kan ikke forklare det.
Jeg føler mig som en digter.
Nå, men du lyder som en idiot. Du kender ikke engang hendes navn.
Hendes navn?
Hendes navn er Afrodite.
Calypso, Venus. Vælg selv.
Kvinder gør hjertet svagt.
Og uden hjertet kan du ikke vinde.
- Jamen hendes øjne... - Koncentrer dig.
Grev Adhemar hilser.
Han sagde, han vil vinde turneringen for dig.
Han har vundet mange. For sig selv og sin egen ære.
Det betyder intet at sige, han vinder dem for mig.
- Han ønsker at tale med dig igen. - Ikke for at høre, hvad jeg siger.
Adhemar vil have tavse kvinder.
Ville du ønske, Sir Ulrich vandt turneringen for dig?
Nej.
Og han er den eneste ridder, der ikke har lovet at gøre det.
Sir Ulrich von Lichtenstein.
Jeg ville ønske, han vandt mit hjerte.
Herlig.
Grev Adhemar. Jeg har vist aldrig set ham tabe.
Slå ham, og du vil se det på tæt hold.
Min herre!
Sir Ulrich.
Christiana.
- Min frue beder Dem bære dette. - Naturligvis.
Jeg skulle også fortælle hendes navn.
- Det er Jocelyn. - Jocelyn...
- Au rev oir. - Au rev oir.
Åh, Jocelyn...
Koncentrer dig!
Jeg kan ikke få vejret.
Overhovedet ingen stil. Men det har en ambolt heller ikke.
- Han slår som en hammer. Utroligt! - Men ikke perfekt. Han sigter højt.
Vrid skulderen tilbage.
Støder han i venstre side, er jeg færdig.
Jeg har ikke sagt, det ikke er risikabelt.
U Irich! U Irich! U Irich! U Irich!
William?
William, kom her.
Op med dig.
En dag bliver jeg ridder.
En tækkemands søn ridder? Hvorfor ikke prøve at vende skæbnen?
Kan man det, far? Kan man vende skæbnen?
Ja, William. Alt er muligt, hvis man tror nok på det.
Op med dig.
De har meget at lære, Ulrich.
Opsøg mig, når De er værdig.
Jeg skal mule dig i røven!
- Bravo, Deres Nåde! - Dit svin!
Gå hen og tag dig af Ulrich. Tag dig af Ulrich!
Bravo, Deres Nåde. En ærefuld sejr.
Frue, dette er vist Deres.
Langspyd til fods: Pandolfo Malatesta.
Sværd til fods: Ulrich von Lichtenstein.
Og endelig dyst til hest og turneringsvinder:
Adhemar, greve af Anjou.
Her er Deres mestre!
Næste gang jeg ser Dem, vil De ligge på ryggen og se op på mig.
De er blevet vejet, De er blevet målt.
Og De er blevet fundet for let.
- Vind sværdet, og vi bliver rige. - Jeg kæmper ikke i sværd igen.
- Det er din bedste disciplin. - Jeg vil være turneringsmester!
10 floriner. Det skulle være nok.
Det er terningespil i aften. Føler du dig heldig?
- Har du tøj nok på? - Gå, jeg er færdig med jer.
Jeg skal blot lige have hævn.
Hvad i alverden kan du gøre mod os?
Jeg vil afklæde jer i bogform. Hver eneste bums og karakterbrist.
Jeg var nøgen en dag. I vil være nøgne i evighed!
Jeg har en fornemmelse af, at vi mødes igen.
Her, beslagsmed, tag, hvad vi skylder dig.
Rustningen, du bærer, er ikke lavet til dig, vel?
- Og hvad så? - Jeg kan lave dig så let en rustning.
- Og hvad vil det koste mig? - Tag mig med til Paris.
Vi rejser alene. Tag dit guld og gå.
- Se, hvad du kan få. Vi andre pakker. - Hvorfor rejser vi allerede?
Turneringen i Lagny-sur-Marne er om en uge. Vi kan gå og spare hesten.
Nej, du må til banketten, danse og vise dig.
Så Adhemar kan le af mig igen? Nej!
- Jo! - Nej!
Min frue ønsker at vide farven på din herres tunika i aften.
- Hans tunika? - Ja, så hendes kjole passer i farven.
Vi må desværre meddele Deres frue, at han ikke...
Herold, svar ikke, når du ikke har svaret!
Væbner, svar hende. Hvad farve er min tunika i aften?
Grøn...
Kantet med en form for bleggrøn.
Med træpinde.
Det skal jeg fortælle min frue.
- Det er en katastrofe! - Vi skal nok finde en tunika til dig.
Det er ikke katastrofen, Roland.
Jeg kan ikke danse.
Og en og to og tre og fire.
Og hånden skal være let som en pipfugl på en gren.
Og en og to og tre og fire.
Wat fører ikke, han følger som en pige.
Og en og to -
- og dreje, dreje, dreje.
Og en og to og det er stadig galt.
Og en og to og tre og fire.
Du kan slå mig hele dagen, for du slår som en... hvad?
En pige.
- Så er det nok! - Rolig, Wat!
Han begyndte!
Kan du gøre det bedre?
- Ja, selvfølgelig. - Godt, så vis os det.
Nej.
Hvis jeg skal sy den her, må du lære at danse. Bed hende nu pænt.
Undskyld, Kate.
Jeg ville høre, om du vil vise os, hvordan man danser.
- Vil du ikke nok? - Ja.
Og en og to, tre og fire.
Fem, seks, syv, skift partner.
Og en, to, tre, fire -
- fem, seks, syv, polonæse!
Og en... Du skal vel ikke have håret sådan?
Er der en anden måde?
Sir Ulrich, De ser fantastisk ud.
Jocelyn, De ser...
De...
De minder mig om Bibelen.
Da Gud standsede solen for at give Joshua mere tid til at slå amoriterne.
Det forstår jeg ikke.
Hvis jeg kunne bede Gud om én ting -
- ville det være at standse månen.
Standse månen og lade denne aften -
- og Deres skønhed vare evigt.
Lady Jocelyn.
Sikke et held at sidde ved siden af Dem.
Ja, og sammen med sir Ulrich.
Naturligvis. Tillykke med Deres sejr med sværdet.
Og De med Deres i dysten.
Jocelyn...
De ser...
...strålende ud.
Tak, herre. Til de fattige.
Almisser til de fattige. Tak. Til de fattige, herre.
Til de fattige, der venter udenfor.
Tak.
Til de fattige.
Tak! De er meget generøs.
- Til de fattige. - Det sætter Ulrich en stopper for.
Nej, Adhemar, der vil altid findes fattigdom.
Fattigdom er den ene besiddelse, de fattige har, som ingen misunder dem.
Eller vil tage fra dem.
De tager fejl, sir Ulrich.
De fattige har noget, jeg misunder dem.
De kan gifte sig af kærlighed.
Gift Dem for penge...
...og kærligheden følger efter.
Hvilken dans vil De have? En coranto?
Eller en basse-dans?
Sir Ulrich.
Hvorfor viser De os ikke en dans fra Deres land?
Vis os en dans fra Gelderland.
Ja, Gelderland.
Den minder meget om en farandole.
Men med visse forskelle.
Man skal bukke.
Og...
Indtag Deres pladser!